Resincronizare CODYBOSS1969
Traducerea și adaptarea: alin022, veverița_bc & VocaTeam b.v. @ titrări.ro Resincronizare CODYBOSS1969
Michael.
Dragă Michael, desigur că ești tu. Pe cine altcineva să trimită?
În cine să aibă încredere?
Știu că e multă treabă și ești nerăbdător să începi,
dar vreau să mai aștepți puțin. Ascultă-mă, te rog,
pentru că nu e ceva temporar. Lucrurile au luat-o razna.
Te implor, Michael. Te implor.
Te rog să crezi că nu e doar o nebunie...
pentru că nu e doar nebunie.
Acum două săptămâni, am ieșit din clădire, da?
am traversat în fugă Bulevardul 6, o mașină mă aștepta...
Aveam exact 38 de minute să ajung la aeroport și îi dictam
unei colaboratoare care se tot învârtea în jurul meu...
notând în agendă. Dintr-o dată a început să țipe
și mi-am dat seama că stăteam în mijlocul străzii...
culoarea semaforului se schimbase și mașinile treceau în viteză pe lângă noi.
Am înghețat. Nu m-am mai putut mișca.
Dintr-o dată, am fost răvășit de senzația copleșitoare...
că sunt acoperit cu un fel de membrană...
O am în păr, pe față, e ca o glazură, ca o manta.
Și m-am gândit: O, Doamne, știu ce-i asta.
E un fel de lichid amniotic embrionar.
Sunt acoperit cu o placentă.
Am ieșit din crisalidă. Am renăscut.
Dar apoi, traficul, învălmășeala, mașinile, camioanele, claxoanele...
și biata femeie care țipa m-au făcut să mă gândesc: N-am renăscut.
E un fel de iluzie a renașterii...
pe care o ai în ultimele clipe dinaintea morții.
Și apoi mi-am dat seama că e total greșit...
Pentru că m-am uitat înapoi spre clădire...
și am avut cel mai uimitor moment de conștientizare.
Mi-am dat seama, Michael...
că nu ieșisem de la Kenner, Bach & Ledeen...
nu ieșisem din enorma și puternica noastră firmă de avocatură...
ci din măruntaiele unui organism...
a cărui unică funcție e să excreteze otrava...
muniția, substanțele necesare altor organisme,
mai mari și mai puternice, pentru a distruge miracolul umanității.
Iar eu eram prins în această membrană de rahat...
chiar la apogeul vieții mele.
Și că-mi va putea lua tot restul vieții să scap de duhoarea ei și de toată murdăria.
Și știi ce am făcut?
Am respirat adânc și m-am detașat de senzația asta.
Mi-am spus că oricât ar fi de clar și de puternic acest sentiment...
oricât de adevărată ar fi senzația pe care am simțit-o azi trebuie să aștept.
Trebuie să o supun testului timpului.
Și, Michael, a sosit momentul.
Nu știu dacă mai am și altceva să-ți spun.
Spune-mi despre U/North, Barry. Sunt clienții voștri.
Spune-mi de ce vă ocupați de un caz vechi de șase ani în toiul nopții.
Pentru că voi scrie acest articol, chiar dacă îți place sau nu.
Ce înseamnă asta mai exact?
Dă-mi ceva ce pot publica.
Am găsit documentul 97.
L-am primit de la The Wall Street Journal, pe mobil.
Nu vrea să renunțe.
Marty Bach. Cu ce te pot ajuta?
Marty, bună. Sunt Bridget Klein. Vom publica un articol mâine...
despre cazul U/North. Cum comentezi?
Cazul la care te referi e și acum, așa cum a fost și în ultimii șase ani...
în curs de rezolvare.
Până când clientul nostru va fi citat la tribunal...
sau reclamanții vor renunța la proces, nu am nimic important să-ți spun.
Haide, Marty, doar nu închizi cazul U/North. Ocupă-te de el.
Știu că tu și încă 600 de persoane vă străduiți să-l rezolvați.
Uite ce e. Termenul tău limită a expirat acum 20 de minute.
Așa că ori ieși să pescuiești un articol, ori încerci să găsești noi piste.
În ambele cazuri, îți doresc mult noroc.
Unde naiba e Karen Crowder?
Plătesc să văd cărțile.
Nu plusez.
Plusez jumătate. 200 de dolari.
200 de dolari pentru a continua.
Nu-ți aduci aminte de mine, nu?
Am jucat împreună de câteva ori.
Localul ăla din Bowery.
Acela cu candelabre și toate minunile?
- The Galaxy. - Așa e.
Urma să deschizi un restaurant, nu?
Fostul meu partener a licitat pentru lucrarea aia.
Partea de instalații sanitare.
- Nu-ți amintești de mine? - Îmi aduc aminte de tine.
Pentru că am slăbit mult de atunci.
Ți-ai cumpărat și ceva păr.
Cu banii tăi.
Ce s-a întâmplat cu barul?
Trebuia să fii vedetă, nu?
La naiba, omule, dacă vreau să-l văd pe Larry King,
mă duc acasă și dau drumul la televizor.
Era o locație bună.
Da, asta îmi tot spuneau și partenerii mei.
E rândul tău.
Pun miza.
Mă bucur să te văd din nou.
Alo?
- Michael. - Walter...
Michael, slavă Domnului că te-am găsit. A apărut ceva.
O mare problemă, da?
Un client de-al meu tocmai m-a sunat, a lovit pe cineva cu mașina.
Crede că a făcut-o. Crede că l-a lovit.
Chiar acum?
Da, chiar acum. Cu 10-15 minute în urmă. Mergea cu mașina spre casă.
E acasă acum. E acolo și așteaptă.
Unde?
Westchester. Eu sunt în Bermude.
M-a trezit din somn. Sunt pe jumătate adormit.
E beat?
Nu. E primul lucru care l-am întrebat. E în regulă. Nu a băut.
Spune-i să aștepte lângă telefon.
Bine. Dar te ocupi tu de asta? Adică poți să te duci acolo?
Pentru că tipul ăsta e un client foarte important.
Mai important ca jumătate din agenda mea.
Chiar acum mă îndrept spre mașină.
Bine. O să-l sun imediat să-mi spună adresa.
Anunță-mă că ai plecat într-acolo și revin eu cu detaliile.
În regulă, voi fi în mașină.
Vezi tu, acolo au schimbat panta drumului.
Au lărgit strada.
Sunt sigur că cineva le-a spus că asta reprezintă o îmbunătățire.
Dar acum, când plouă și când e ceață, și cu acest unghi nou...
și au aceste noi... Aceste... Aceste...
Becurile astea cu vapori de sodiu te orbesc.
În intersecția aia, te orbesc pur și simplu.
Problema asta va trebui rezolvată.
Și nu e vorba doar de seara asta. Spun asta de ani de zile.
De câte ori am discutat despre intersecția aia? Dell?
Domnule Greer, nu avem prea mult timp la dispoziție.
Deci, circumstanțele, starea drumului nu prezintă importanță pentru tine?
Ce mă interesează e să găsesc cel mai bun procuror criminalist...
care poate ajunge aici în 15 minute.
Păi, asta sună cam amenințător.
Avem conexiuni bune aici, în Westchester.
Și tu ce ești? Nu ești avocat?
- Nu genul de care ai nevoie. - Care ar fi ăsta?
Un avocat pledant.
Cineva care să se priceapă la asta. Eu nu mă ocup cu așa ceva.
Bine. Cred că trebuie să-l băgăm iar pe Walter în asta.
Vreau să vorbesc cu Walter la telefon. Să se ocupe el de toate astea.
Pentru că...voi fi sincer cu tine, Nu-mi place cum merg lucrurile.
Domnule, nu avem timp pentru Walter. Opțiunile dvs se vor limita foarte curând.
Ce opțiuni? Nu mi-ai prezentat nicio opțiune!
Vă sugerez să apelați la localnici...
Și vă spun că sunt câțiva pe-aici care aș prefera să se ocupe de asta.
Minunat. Asta e? Asta poți să faci pentru mine?
Hei, poți să crezi asta?
Sunt clientul Kenner Bach de 12 ani!
Crezi că-mi plătesc cotizația lunar ca să obțin un loc la coadă?
D-le Greer, ați fugit de la locul accidentului,
într-o noapte oarecare din cursul săptămânii...
la doar 10 km distanță de cazarma Poliției Statale.
Dacă ar exista o listă de așteptare ați fi primul.
Pot să fac rost de un avocat oricând. Nu am nevoie de tine.
Nu stăm aici de 45 de minute așteptând un blestemat de specialist!
Nu știu ce v-a promis Walter...
Un făcător de minuni! Asta mi-a spus Walter la telefon, acum 20 de minute.
Chiar așa a spus, da? "Stați liniștit, vă trimit un făcător de minuni..."
- S-a exprimat greșit. - În legătură cu ce?
Cu faptul că rezolvi problemele firmei? Sau că te pricepi foarte bine?
Elliot...
Tipul fugea pe mijlocul străzii!
Te poți folosi de asta. Plus ceața, becurile, panta de înclinare a străzii...
De ce naiba alerga la miezul nopții în mijlocul străzii?
Răspunde-mi la întrebarea asta!
Dar dacă cineva ar fi furat mașina?
Se întâmplă tot timpul.
Polițiștilor le plac cei care fug de la locul accidentului.
Lucrează mai mult și rezolvă cazul mai repede.
Chiar acum o echipă de investigații ridică probe de vopsea de pe carosabil.
Mâine vor căuta proprietarul unui Jaguar XJ-12...
cu culoare pe comandă, lucrat manual.
Iar tipul pe care l-ați lovit?
Dacă a văzut numărul de înmatriculare nici nu va dura așa de mult.
Nu-i de joacă aici.
Nu e loc de întors. Nu se poate face niciun artificiu...
Nu sunt un făcător de minuni. Eu sunt un om de serviciu.
Calculele sunt simple aici.
Cu cât se face mai puțină mizerie, cu atât mi-e mai ușor să fac curat.
E poliția, nu-i așa?
Nu.
Ei nu sună niciodată.
Alo?
Jerry, sunt Michael Clayton.
Îmi cer scuze că te-am trezit.
Nu. Sunt prin zonă.
Ai ceva de scris?
Patru zile mai devreme
Mamă unde sunt cartonașele mele?
Unde-mi sunt cartonașele?
Celălalt pachet e aici?
Ai mâncat ceva?
Tata mă așteaptă deja acolo.
Erau niște cărți de joc în baie.
Da, am mâncat o clătită.
Cum nu mai avem clătite, nu văd cum ai fi putut să mănânci una.
E un miracol.
Mănușile?
Henry!
Haide.
Urcă.
Gata?
Nimeni nu știe exact unde sunt...
Pentru că nu există hotare, repere, nimic.
Și orașul? Nici măcar nu e un oraș.
E doar tabăra asta unde toți oamenii ăștia au venit ca să se ascundă.
Desigur.
Toți sunt dezertori și tipi care au fost dați afară din armată.
Toți oamenii ăștia se ascund în pădure, încercând să supraviețuiască.
De acolo au venit toți.
Sunt hoți, bătăuși, războinici neînvinși...
spirite rele, cutreierători și pionieri.
- Sunt cam 15 personaje diferite, da? - Bine.
Și nu există nicio alianță.
Nici măcar nu poți să spui cine ești pentru că nu știi...
Poate că persoanele cu care vorbești...
sunt cei mai aprigi dușmani ai tăi din război.
Așa că e fiecare pe cont propriu.
Îmi sună cunoscut.
E foarte bună. Serios, trebuie neapărat s-o citești.
Da. Dar până când o termin ți se pune pata pe altceva.
- Pe cât vrei să pariem? - Nu știu. Cât ai?
- Ți-ai luat abonamentul de autobuz? - E în vestiarul meu.
Nici măcar nu-ți vei arunca o privire pe ea, nu-i așa?
- Cartea? - Da.
Adu-o sâmbătă. O să...
Am adus-o deja. Am lăsat-o în bucătărie. Are copertă roșie.
Bine.
Am ajuns.
Hai. Învață-i ceva pe oamenii ăia, bine?
- Ne vedem mai târziu, tată. - Pa, puștiule.
Mulțumesc.
Numărul 52, un set de castroane, de diferite mărimi.
Începem de la 30 de dolari. 30 de dolari. S-au oferit 30 de dolari.
40 de dolari. S-a licitat 40. 50, acum. 60 de dolari acolo.
60 de dolari. Cine oferă 70? Avem 70 de dolari aici.
S-au oferit 70 de dolari. 80 de dolari acolo.
80 de dolari, domnul de aici. 80 de dolari.
90 de dolari aici. S-a licitat 100 de dolari.
100 de dolari s-au oferit acum.
100 de dolari. 100 de dolari.
Vândut pentru 100 de dolari numărului 8.
Numărul 54, un serviciu de farfurii, de dimensiuni diferite.
A spus că tot nu ajung.
Cât îmi mai trebuie?
60. Cu tot cu dobândă, 75.000.
- Asta pentru băutură și toate celelalte? - Tu cât credeai că va fi?
Nu știu, mai puțin. 30, 20.
A luat 1.500 pe o ladă frigorifică pe care dădusem 400 de dolari.
Fă o ofertă.
Vrei să spui că nu ai cei 75.000?
La îndemână? Nu.
Amândoi știm că cel cu care trebuie să vorbesc e fratele tău.
Ia-ți gândul de la asta.
Michael, ascultă, dacă vrei să faci asta, e decizia ta.
Dar numele lui Timmy rămâne în registru până ce ne rezolvăm socotelile.
Dacă aș ști unde e n-aș mai fi nevoit să tot întreb.
E în nordul statului. Soția lui l-a primit înapoi. Nu știu unde e.
Trebuie să aibă ceva.
Da, îi are pe cei doi copii cu ea.
O are pe Jennifer, chelnerița care vinde droguri, căreia i-a tras-o.
Are patru ștergătoare de parbriz Michelin, furate din garaj de la sora mea.
Fă o ofertă.
Am avut o soție alcoolică, o fată tânără și frumoasă.
Să trăiască așa, fără să se ducă la dezalcoolizare...
A făcut așa ceva o dată, timp de doi ani.
Apoi a uitat de toată treaba asta.
Parcă aș fi fost legat de o bombă.
Cât timp am la dispoziție?
Nu știu.
Nu credeam că va fi o problemă.
Voi întreba.
- Salut, Michael. - Bună dimineața, Carl.
Nu știu. Del, nu știu cât de mult vrei s-o presez.
Trebuie să-mi spui cât de curajos vrea să fie.
Nu știu sigur cât de curajos poate fi acum.
Tocmai am primit confirmarea că e programat la sfârșitul lunii.
Vreo șansă ca ea să știe asta?
Nu știu, a apărut în ziar. Cine știe, poate că i-a citit cineva.
A sunat-o pe soția lui ieri. A sunat la el acasă.
E un adevărat coșmar.
Presupunerea mea e că va vrea să păstreze apartamentul.
Fii serios, asta e o nebunie.
Ce pot să-ți spun? Să nu enervezi o stripteuză motivată.
E de necrezut.
În regulă, găsește-o și sună-mă.
Sau spune-i să mă sune direct pe mine.
Bine, bine. Am înțeles. Te anunț.
Mulțumesc.
Cum stăm cu Marty?
I-am lăsat un mesaj.
Stai așa. Mai spune o dată. Câți ani are copilul?
Nu e un copil, are 22 de ani.
- E vorba de Miami? - Nu. Key Biscayne.
Și l-au acuzat.
Necugetat și periculos. Clientul meu...
Cred că ceea ce vor cu adevărat
e evaluarea capacităților procurorului de acolo.
- Da. - Wayne, a spus că ai ceva relații acolo.
- Da, stai să iau ceva de scris. - Mulțumesc.
Dacă sună direct la Imigrări, nu va obține niciun rezultat.
Chiar și cu o programare?
E o debandadă totală acolo, Evan. E ca la Permise și Înmatriculări.
Dacă nu primesc un telefon de la supervizorul districtual,
nimeni nu face nimic.
Dar omul tău poate să facă asta?
E un fost comisar.
Și nimic nu se va întoarce împotriva mea, nu?
Pentru că asta nu ajută pe nimeni.
Nu, eu voi fi cel tras la răspundere, dacă e ceva.
- Vrei să aștepți o clipă? - Da, sigur.
Fuzionăm?
Marty Bach e la Londra.
Mai întâi au spus că e în Atlanta, apoi Mara a zis că e în clădire.
Așa că am sunat-o pe secretara lui. Știu că vrei neapărat întâlnirea asta.
Acum mi-a spus adevărul, chiar e la Londra.
Deci, fuzionăm? Asta spune toată lumea.
Toate zvonurile alea, de data asta se adeveresc.
De parcă eu aș ști.
Nu știu.
Dar, chiar dacă ar fuziona, nu ne va afecta pe noi, nu?
Telefonul tău sună.
Evan?
Bine, uite ce voi face.
Voi da un telefon și voi programa o întâlnire pentru săptămâna viitoare.
Mă duc cu ea, fac prezentările...
În acest moment, U/North are 70.000 de angajați...
în 62 de țări din întreaga lume.
De pe întreaga planetă.
Își desfășoară activitatea în 62 de țări de pe toată planeta.
Lucrează în peste 60 de țări de pe tot globul.
Avem... Avem acum... Avem...
În acest moment, la U/North, avem 75.000 de angajați,
în peste 60 de pe tari de pe întreaga planetă.
Suntem o companie de succes cu o activitate foarte diversificată...
așa că vă puteți imagina...
că volumul și varietatea de probleme juridice cu care ne confruntăm sunt...
copleșitoare.
Sunt imense.
Ca să vă faceți o idee, volumul de probleme juridice...
e destul de substanțial.
Și, ca și consultant principal, cu ce mă ocup?
Departamentul nostru se ocupă...
cu analizarea proporțiilor problemei sau oportunitatea...
de a determina competența juridică...
și de a externaliza afacerile noastre...
către acele firme din domeniu care credem că ne pot ajuta cel mai mult.
Deci, cu toată această presiune și volum ridicat de muncă,
cum reușești să menții un echilibru între muncă și viață?
Echilibru?
Cred că asta e... E ceva ce...
cauți toată viața, nu-i așa?
De fapt, e un echilibru în continuă schimbare.
E... Știi... Încerci să...
Când îți place cu adevărat ceea ce faci...
cine mai are nevoie de echilibru?
Ăsta e echilibrul... Aici e echilibrul...
Când îți place cu adevărat ceea ce faci, ăsta e echilibrul.
Când Don mi-a cerut să preiau...
Când Don Jeffries m-a adus... Don Jefferies m-a adus...
Don Jefferies m-a adus aici acum 12 ani...
a avut încredere în mine, m-a îndrumat.
M-a introdus în familia U/North.
Și când a avansat la conducere, niciodată...
nu am visat că voi avea oportunitatea să avansez pe postul său.
Dacă e o provocare? Da.
Cred că e posibil ca primele luni să fie mai dificile.
Dar, apoi realizezi că ai fost învățată să fii pregătită, și accepți provocarea.
Pentru că, până la urmă, dacă nu faci față responsabilității...
înseamnă că locul tău nu e acolo.
E specializarea ta, capacitatea ta de a lua decizii dificile în timp real și...
Suntem în mijlocul unui interviu.
Au spus că e urgent.
Iisuse.
Pentru numele lui Dumnezeu.
Spui că a făcut asta în...?
O, Doamne!
- Barry. - Așteaptă o clipă.
Arthur Edens s-a dezbrăcat la pielea goală
într-o cameră de audiere a martorilor în Milwaukee.
O, Michael...
am respirat adânc și m-am detașat de senzația asta. Am lăsat-o de-o parte.
Mi-am spus că oricât ar fi de clar și de puternic acest sentiment...
oricât de adevărată ar fi senzația pe care am simțit-o azi trebuie să aștept.
Trebuie să o supun testului timpului.
Și, Michael, a sosit momentul.
Acum, astăzi, aici, în această cameră, acest ambient...
Și mai ales pentru că ești aici, Michael.
Există un motiv pentru asta.
Motivul ești tu, Michael.
Sunt sigur că simți cum... Cum se strânge, cum se adună
și cum crește. Michael, mesagerul secret, gardianul sentimentelor ascunse.
Spune-mi că vezi asta, Michael, pentru numele lui Dumnezeu.
Dar, da. Da. Chestia cu nuditatea, parcarea, recunosc că a fost o greșeală.
A fost greșit, a fost jalnic...
și din punct de vedere terapeutic, inutilă...
Pentru că, Michael, îți jur, aș putea
să stau aici și aș putea să-mi jupoi pielea...
dar nu pot ajunge acolo, unde sălășluiește chestia asta.
Șase ani, Michael. De șase ani absorb otrava asta.
400 de depoziții, 100 de moțiuni, cinci schimbări de abrogări...
85.000 de documente și cercetări preliminare procesului...
șase ani de înșelătorii, furturi și absurdități și cu ce m-am ales?
Mi-am petrecut 12 la sută din viață
apărând reputația unui ucigaș care omoară lent!
- Aveam o înțelegere, Arthur. - Într-o noapte...
Într-o noapte, da? Am ridicat privirea și l-am văzut pe Marty la mine în birou.
Avea niște șampanie.
Mi-a spus că tocmai am am atins 30.000 de ore plătibile pentru U/North
și vrea să sărbătorim.
Așa că, peste o oră, eram într-un bordel din Chelsea...
împreună cu două roșcate lituaniene care îmi sugeau scula cu rândul.
Stăteam întins acolo și încercam să nu-mi dau drumul. Vroiam...
vroiam să mă abțin cât mai mult, așa că am început să fac calcule.
M-am întrebat: "Ce înseamnă 30.000 de ore? 24 înmulțit cu 30."
"Asta face 720 de ore într-o lună, 8760 de ore într-un an..."
- Arthur... - Nu, nu, așteaptă!
Pentru că e vorba de ani de zile! E vorba de vieți de om!
Și numerele m-au făcut să devin confuz și...
în loc să mă gândesc să țin mai mult,
încercam să nu mă mai gândesc, dar nu puteam.
Adică, ăsta sunt eu?
Eu sunt acest organism ciudat care a fost trimis aici să mănânce și să doarmă...
și să apere acest unic lanț teribil de molecule genetice cancerigene?
Ăsta e destinul meu? Asta e soarta mea?
- Ai promis! Ai promis! - Asta e, Michael?
Ăsta e graalul meu? Două guri lituaniene pe scula mea?
Ăsta e răspunsul corect la variantele multiple pe care le am?
Dacă vrei să renunți la medicamentele tale, e în regulă. Dar mă suni înainte.
- Asta era înțelegerea noastră. - Dă-mă în judecată!
E totul în regulă acolo?
E totul în regulă. E în ordine.
Ei le-au ucis, Michael.
Acele mici ferme, fermele familiale...
Ai întâlnit-o pe Anna?
Nu.
Trebuie s-o vezi. Trebuie să vorbești cu ea.
E un miracol, Michael.
E o mică creație perfectă a lui Dumnezeu.
Și pentru onorarii de 50 de milioane de dolari
mi-am irosit 12 la sută din viață...
distrugând-o pe perfecta Anna,
pe părinții ei morți și pe fratele ei care e pe moarte.
Când ai luat ultima dată una din asta?
Nu, n-am luat-o razna.
Mi-am dat seama că lumea e un loc minunat. Nu schimb asta pentru alea.
Dacă e adevărată, pastilele n-o vor ucide.
Am mâinile pline de sânge.
Ești asociat principal, specialist în litigii la una din cele mai mari...
și mai respectate firme de avocatură din lume.
Ești o legendă.
- Sunt un complice! - Ești maniaco-depresiv!
Sunt Shiva, zeul morții.
Să plecăm din Milwaukee și vom discuta despre asta.
Ne-am întors de la spital și toată lumea plângea...
și eram șocați, și încă suntem... Aveam nevoie de lapte.
Vacile nu vor să aștepte, nu?
Nu.
Și când te-ai dus la șopron?
Am găsit bilețelul. Sora mea l-a găsit.
- De la mama ta? - Da.
Ai putea să ni-l citești? Te rog.
Citește al treilea paragraf. Doar secțiunea marcată.
Nu vreau să dai vina pe Ned Hardy și nici pe altcineva...
Anna?
- Anna. - Jos la...
Haide, Anna, continuă.
- Sunt doar... - Scuză-mă!
- Anna...ei... - Ce face?
Mă scuzați. E o... Nu, aceasta e o depoziție. E o...
Mă scuzați, am o obiecție.
Tu poți fi martor aici. Poți fi martor.
Nu sunt martor la asta, dle, eu...
Anna, te iubesc.
Și... stau aici și te ascult și îți jur...
că te iubesc mai mult ca orice pe lume. Și ăsta e momentul.
Momentul meu de instabilitate și alinare.
Nu vreau să se consemneze nimic. Închideți aparatul!
- E oferta mea! - Nu, vreau să se înregistreze!
Cum se închide?
Aceasta e oferta mea. Hainele mele sunt oferta mea. Rușinea mea.
Recomandările mele! Mi-a rușine!
Și te iubesc Și îți jur...
Cred că asta e tot.
Când putem să luăm legătura cu Don?
A spus să încerci peste jumătate de oră.
Cum stă treaba cu zborurile aeriene? Care e situația la O'Hare?
- Închis, acum patru minute. - La naiba!
În Detroit deja s-a așezat un strat de zăpadă.
Todd, îmi aduci cafeaua aia acum?
Cine e tipul ăla pe care l-au trimis de la New York?
Clayton? Nu am auzit de el.
Michael Raymond Clayton.
născut pe 9 septembrie 1959, la Spitalul St. Joseph din Bronx, New York.
Tatăl este Raymond Xavier Clayton, sectorist la poliția din New York,
mama, Alice Mary Clayton.
A absolvit liceul Washingtonville Central din Orange County, New York...
în 1977.
A absolvit Universitatea St. John în 1980. Licențiat în drept în '82.
Din '82 până în '86 a fost adjunctul procurorului districtual în Queens.
În 1986 se alătură Grupului Operativ Comun
de Combatere a Crimei Organizate din Manhattan-Queens.
Și apoi, în 1990 începe la Kenner, Bach & Ledeen.
Deci, e asociat?
Nu, e trecut la consultant special.
Spune că e specializat în testamente și tutele.
A trecut de la penal și urmărire judiciară la testamente și tutele?
E acolo de 17 ani și nu a devenit asociat?
Asta e cel pe care l-au trimis? Cine e tipul ăsta?
- Bună. - Închide ușa.
În regulă. Deci nimeni, niciunul dintre voi nu și-a dat seama că va veni?
În Milwaukee, pentru o depoziție?
Am crezut că se va face vreo înțelegere. Am auzit niște zvonuri.
Bine. E foarte simplu, Arthur are un dezechilibru chimic.
Trebuia să-și ia medicamentele dar nu le-a mai luat de ceva timp.
A început să le ia din nou și își va reveni în trei, patru zile.
Vreau să vă fie foarte clar.
Ce s-a întâmplat aici rămâne în camera asta.
Ăsta nu e genul de informație pe care s-o dezvăluiți.
Dacă cineva are vreo problemă cu asta, trebuie să știu chiar acum.
În regulă.
În noaptea asta rămânem aici.
Îl voi duce acasă mâine, dacă pot.
Cine răspunde de programarea depozițiilor?
- Eu. - Cum stăm?
Cred că au fost amânate. Nu am știut ce să facem.
Nu se amână nimic, continuați conform programului.
Dacă cealaltă parte vrea să discute despre asta, să sune la New York.
- Am nevoie de servieta lui. - A lui Arthur? Nu... nu o văd.
A spus că e în cameră.
S-ar putea să fie printre lucrurile luate de Jody.
Găsiți-o!
Deci, toți oamenii ăștia încep să aibă visul acela, da?
Știi ce e o căutare spirituală? Știi, chestiile specifice amerindienilor?
Da, cred că da. E ca un...
Ca un vis special.
Exact. Numai că aici e vorba de o grămadă de oameni care au același vis.
Toți visează că trebuie să meargă în același loc.
Nimeni nu știe de ce sau altceva.
Au pur și simplu sentimentul că trebuie să meargă acolo.
Că au fost convocați.
Unul dintre capitole...
Serios, așa se numește, "Convoacă și Cucerește".
Ăsta e titlul.
Dar ei știu, oare, că au toți același vis?
Nu. Asta e tot farmecul.
Toți cred că sunt singurii care-l visează.
Că poate au înnebunit sau ceva de genul. Așa că nu vor să recunoască.
Da, dar nu sunt nebuni, nu?
Nu, e real. Se întâmplă cu adevărat.
Da, se întâmplă cu adevărat, nu-i așa?
Ceva mai presus de ei înșiși și nu sunt pregătiți pentru asta,
nu-i așa?
Da, dar vor fi.
Dar dacă vrei s-o citești, nu vreau să-ți stric plăcerea.
Ce faci? Cu cine vorbești?
L-am sunat pe tata. E un prieten de-al lui.
- Cine? - Dl Edens. Nu-l cunoști.
- Alo? Alo? - Henry, e trecut de 11.
Trebuie să închid acum.
Nu. Așteaptă. Așteaptă. Cartea... am nevoie de carte. Care e titlul?
Se numește "Regat și Cucerire".
"Regat și Cucerire".
- Volumul întâi are copertă roșie. - Henry, dă-mi telefonul.
Trebuie să închid. Spune-i tatălui meu că am sunat. Bine?
Da, mulțumesc, Henry. Mulțumesc.
"Regat și Cucerire". Mulțumesc.
Karen? Bună. Sunt Michael Clayton.
- Ai întârziat. - Știu.
Îmi pare rău. A fost mai complicat decât am crezut noi.
Unde e? Noi suntem aici de la 5:30.
- Doarme. - Trezește-l!
Nu pot. Tocmai a luat niște somnifere.
De îndată ce va reveni la medicamentația lui obișnuită...
E doar o chestiune de timp.
- Ai văzut filmarea? Caseta video? - Am auzit de ea.
Ce s-a întâmplat după aceea e și mai rău.
Era în parcare, da? Oamenii mergeau spre mașinile lor.
El era acolo doar în șosete.
"Îmi pare rău. Îmi pare așa de rău. Nu mai suport boala asta."
"Nu mai pot trata boala asta."
Ce-o însemna?
Nu sunt sigur.
Ai fost cu el toată seara. Ce a spus?
Nu prea vorbea coerent.
E inacceptabil.
Aici e vorba de un proces de 3 miliarde.
De dimineață trebuie să-mi sun conducerea,
trebuie să le spun că arhitectul întregului nostru sistem de apărare a fost arestat
pentru că alerga gol prin viscol, urmărind reclamanți într-o parcare.
Înțeleg.
La ce boală se referă?
- Nu știu, poate fi orice. - Păi, spune-mi una!
Degerături.
Crezi că e amuzant?
Ascultă, soția lui a fost bolnavă și a murit anul trecut.
De aceea fiica lui nu mai vorbește cu el. E singur. Se ocupă numai de cazul vostru.
Nu și-a luat pastilele. A avut o zi proastă. Asta e.
Și cum de ești tu cel care se ocupă de asta?
Ultima lui ieșire de genul ăsta a fost acum opt ani. Am fost acolo.
L-am ajutat să ajungă acasă. Am avut grijă să-și revină. Asta e.
Haide, Karen.
Nu l-ați angajat pentru că e un avocat oarecare...
L-ați angajat pentru că e criminal, e genial...
și e destul de nebun să se ocupe de un caz că asta...
- ...timp de șase ani, fără pauză. - Scuză-mă, l-am plătit pentru asta.
Ai vrut o explicație.
Mâine dimineață îl sun pe Marty Bach.
Dar cred că deja știi asta. Mulțumesc, Michael.
În majoritatea timpului a fost tăcut.
L-am auzit zvârcolindu-se și i-am mai dat o pastilă, acum 15 minute.
- A luat-o? - Înțelegerea e înțelegere, nu?
Ai făcut treabă foarte bună, Elston.
Când ajungi la New York, dacă ai nevoie
de bilete la meci sau orice altceva, să mă anunți.
Așa voi face, cu siguranță.
Ai văzut-o?
- Pe cine? - Pe Anna.
Nu.
Nu, nu am văzut-o. Probabil s-a întors la fermă.
Avem nevoie de ea.
Marty și ceilalți nu ar înțelege.
Dacă cineva le poate explica asta, acela ești tu, Arthur.
Acum sunt pierduți.
- Au ceea ce vor. - Renunță, omule!
Tu asta ai vrut?
Să fii un "om de serviciu"?
Să trăiești așa, cu toate astea pe cap?
Să faci ceea ce faci?
Nu se poate.
E...
E o povară, asta încerc să-ți spun.
Asta înseamnă.
Știu... că am fost convocați.
Încearcă să dormi.
Alo?
Da, bună ziua. Îl caut pe Verne.
Aveți un număr?
Don Jefferies mi-a dat numărul ăsta. A spus că pot să sun oricând.
Nu. Un număr de cod.
Un cod? Am chiar aici. O clipă...
Scuzați-mă puțin.
E chiar aici. 12-BKR-6.
12-BKR-6.
Vorbesc cu Verne?
Sunt domnul Verne.
Dle Verne, îmi cer scuze, știu că e târziu.
Don a spus că pot...
Nu știu exact cum funcționează asta.
Aveți acces la e-mail acolo unde sunteți acum?
Am.
- Sunteți singură? - Da.
Bine. Vă trimit un program de criptare pe care vreau să-l folosiți.
E destul de ușor de înțeles.
- În regulă. - Bine.
Așteptați o clipă să ajung la birou. Așteptați.
În regulă. Mulțumesc.
Ceea ce mă întrebam e...
Am concesiunea pentru încă șase ani...
și mă întrebam dacă există vreo posibilitate să o anulez.
Concesiunea valorează ceva?
8.900 pe lună. E...
Accesoriile nu mai sunt, dar mai e...
Dar mai e barul, bucătăria, e destul spațiu.
Dar e...
Da, înțeleg. Nu, înțeleg.
Bine, da. Așa voi face.
Bine, mulțumesc.
Haide, Arthur.
Arthur!
Arthur, deschide ușa.
Arthur, deschide ușa!
Arthur, deschide nenorocita asta de ușă!
Arthur!
Deschide blestemata asta de ușă!
Arthur!
La naiba, Arthur, deschide nenorocita...!
Arthur?
PREFĂ-TE CĂ NU E DOAR O NEBUNIE
- Domnule Verne, vă salut. - Salut, Danny.
Ați ajuns devreme, tocmai scoteam celelalte truse.
Le poți pune la loc. S-au schimbat planurile. Scuze.
- Sunteți gata? - Da.
Pentru numele lui Dumnezeu!
Don Jeffries a semnat asta?
Asta e într-adevăr semnătura lui?
Unde e originalul?
Acum cinci ani a luat foc un depozit, am pierdut un număr important de documente.
Ce naiba caută ăsta în servieta lui Arthur?
Nu știu, Marty.
Speram că tu îmi vei putea spune asta.
Ce anume căutăm?
Tot ce e despre U/North pune de-o parte. Orice despre U/North.
E mare dezordine aici.
Vreau toate astea...
Tot ce e aici vreau să fie împachetat și trimis acasă la mine.
Ai avut ceva succes, Michael?
A închiriat o limuzină de la aeroportul Newark la ora trei,
a coborât pe strada West Fourth...
i-a dat șoferului 100 de dolari bacșiș și a plecat.
Ai încercat la el la apartament?
- S-a mutat. - Știu.
E o mansardă, nu există portar. Am sunat dar nu a răspuns nimeni.
- La telefon intră robotul. - Deci ar putea fi oriunde.
Arthur, în centru, nu e o idee bună, într-o nenorocită de mansardă...
- Unde e fiica lui? - Nu știu. În Spania, în India.
Pe Marte... E mai nebună decât va fi el vreodată.
Barry se va ocupa de U/North.
Avem mult de furcă cu oamenii ăștia.
Știi, nu prea ai fermecat-o pe Karen Crowder.
Am marcat terenul.
Trebuie să faci ordine pe-aici, Michael, să preiei controlul asupra lucrurilor.
Să fac ordine?
Trebuie să fie sub îngrijirea unui medic imediat.
Trebuie să fie spitalizat.
- Unde? - Chiar contează asta?
Michael, U/North trebuie să știe că e sub control.
E închis într-o instituție. Au fost șocați. Trebuie să fie reasigurați.
- Nu va fi așa ușor. - De ce nu?
Pentru că legile statului New York
sunt destul de dure în privința spitalizării forțate.
Ai văzut nenorocita aia de casetă?
Nu mă contrazic cu tine, Barry, încerc să-ți spun cum stă treaba.
Hei, știți ceva, băieți? Avem 600 de avocați aici.
Trebuie să aflăm care dintre ei e expert în spitalizarea psihiatrică fără consimțământ.
Pot să-ți spun chiar acum, Arthur e expertul.
Sunt la ușă. Sunt gata să acționez.
Am recepționat. Să luăm legătura prin radio la fiecare cinci minute.
La fiecare cinci minute. Recepționat.
Ați apelat mesageria vocală a lui Arthur.
Dacă doriți să lăsați un mesaj vă rog s-o faceți după semnalul sonor.
Arthur, ridică receptorul.
Arthur, ridică receptorul și vorbește cu mine!
Nu? N-o s-o faci?
Ascultă, Arthur, ceea ce s-a întâmplat ieri dimineață nu contează.
Într-o zi noi doi vom râde de asta.
Dar trebuie să mă suni înapoi.
Trebuie să mă suni curând, Arthur.
Să-ți spun cum facem...
Pentru că ai recunoscut că o parte din asta e cu siguranță nebunie,
și că există o parte chimică în asta și amândoi o știm.
Dar dacă vrei începi cu asta...
atunci sunt mai mult decât dispus să te ajut să salvăm situația.
Da, situația asta e de rahat. Cazul ăsta e de rahat. U/North e de rahat.
Putem începe discuția de la asta. În regulă? Arthur, mă auzi?
Spun că ai dreptate în legătură cu ceea ce suntem.
Nu spun că ești nebun, spun că ai un comportament necontrolat.
Dar îți spun că ai dreptate.
E cum zici tu. Suntem oameni de serviciu, am înțeles.
Dar așa am devenit.
Am luat decizii, asta nu s-a întâmplat peste noapte.
Nu te poți opri dintr-o dată și să spui "Gata, s-a terminat. Mă ocup de miracole".
Arthur, haide.
La naiba, Arthur, ridică telefonul și vorbește cu mine.
Pentru că, orice orice altceva crezi că e așa important...
ar fi mai bine să mă lași să te ajut cu asta, pentru că-ți spun sincer,
ca de la om de serviciu la om de serviciu,
nu văd pe nimeni altcineva cu o mătură la orizont.
Sunt doar eu, prietene. Eu sunt...
Mesagerie plină. Mesajul nu poate fi înregistrat.
- Alo? - Alo? Anna e acolo?
Așteptați o clipă.
Anna!
Unde e? Anna!
Anna, te caută cineva la telefon.
Unde e? Anna!
Alo?
Anna, bună, sunt Arthur.
- Bună. - Ai reușit să dormi?
Cred că da.
Te-ai gândit la ce am discutat?
- Da. - Nu ai spus nimănui, nu?
Nu. Sora mea mă spionează, dar asta e ceva normal.
Da, pentru că am vorbit serios.
Știu. Știu. Doar că...
sunt cam 450 de persoane implicate în procesul ăsta,
De ce m-ai ales pe mine?
Nu știu. Sunt nebun, nu?
Asta e ceva sigur.
Chiar contează asta?
Adică, Aștepți atâta timp să întâlnești pe cineva și...
Parcă ai avea lentile...
Privești prin ele și totul se schimbă dintr-o dată...
Nimic nu mai poate să fie cum a fost.
Cu cine vorbești?
E pentru mine, în regulă? Primesc și eu telefoane.
Tipul ăla?
Tot tipul ăla.
Îmi pare rău.
Nu. E... e în regulă.
Și mama obișnuia să asculte când vorbeam la telefon.
Nu crede că pot face ceva de una singură.
Asta se va schimba.
Presupun că da.
Da, dar vezi tu... e ceva ce putem demonstra.
Că poți face ceva.
Putem face asta împreună, dacă vrei.
Adică, te pot ajuta să faci asta.
Pot să-ți dau 12.000 până luni.
12.000 e puțin, nu e de ajuns.
Cum ți-ai dat seama de asta?
Ei așteaptă 75.000 pe care nu-i ai și asta e o mare problemă.
Acum spui 12 și asta îi va face pe oameni să fie și mai nervoși.
Dar asta a fost acum două zile, trebuie să-mi oferi mai mult timp.
Cât valorează mașina?
E în leasing. E a firmei.
Și? Mergi la bancă, ai apartamentul, refinanțezi creditul.
Nu pot. Am făcut asta acum trei luni.
Întoarce-te la jocurile de noroc.
Da, de parcă aș avea nevoie de așa ceva. Am destule pe cap.
Sper că glumești.
Dacă află că joci cărți pe banii lui nu va mai exista niciun dialog după asta.
Fă o favoare tuturor.
Fă rost de harta unei comori și apucă-te de săpat.
Ai o săptămână la dispoziție.
- Bună, Michael. Ce mai faci? - Bună, Cindy. Bine.
Intră. A vorbit la telefon toată dimineața. Ce mai e nou?
Încerc să-l iau de aici în 15 minute.
- E sus? - E sus, în living.
Ce faceți, băieți? Veniți jos.
Soraya, ți-am spus să fii cu ochii pe copiii ăștia, ai grijă să vină jos.
Marty?
Știi ce face? Susține cazul lor.
Mă uitam prin dosarele lui și am citit asta...
Construiește un caz împotriva U/North.
- Nimeni nu-l va lăsa să facă asta. - Să-l lase?
Cine naiba îl va opri?
Știi ce am auzit? Își sună fermierii.
Femeia aia din camera de interogare a martorilor...
Îi sună pe oamenii ăștia.
Are aceste documente compromițătoare. E un adevărat coșmar.
Am încercat să-l sun toată dimineața, dar n-am putut să-i las mesaj.
Are robotul blocat.
- Asta e servieta lui? - Da.
- De ce? - Am căutat-o peste tot, de aia.
Nu știu, a fost adusă aici împreună cu celelalte lucruri din biroul lui.
Nu-ți vine să crezi ce tâmpenii are aici.
Auzi, Marty...
Am venit aici să-ți cer o favoare.
Am nevoie de un împrumut. Am nevoie de 80.000 de dolari.
- Credeam că ai terminat cu toate alea. - Nu e vorba de așa ceva.
Nu e vorba de cărți.
Nu e nimic de genul ăsta, e vorba de restaurant.
80.000 de dolari?
Îmi pare rău că te abordez așa de direct,
dar de două săptămâni tot încerc să obțin un împrumut.
Știu despre fuziune, chiar dacă ar trebui să știu sau nu.
Nu s-a finalizat nimic încă în legătură cu fuziunea.
De aceea îți cer acum, tu ești salvarea mea.
După ce pleci, rămân doar eu Barry într-o cameră plină cu necunoscuți...
încercând să le explic cu ce mă ocup.
Toată lumea știe ce valoros ești. Toți trebuie să știe.
Am 45 de ani și sunt falit.
Trăiesc de pe o zi pe alta de 12 ani și n-am nimic pus de-o parte.
Îmi pare rău dar nu mă simt asigurat.
Nu te-a obligat nimeni să intri în afacerea cu barul.
L-am deschis doar ca să am și altceva, să am unde mă retrage.
N-am avut nicio idee că ești așa nefericit.
De câte ori ți-am cerut să mă pui înapoi în echipa avocaților pledanți?
- De câte ori? - Oricine poate să pledeze la tribunal.
Crezi că e ceva special?
- Eram bun la asta. - Mai sunt o grămadă ca tine.
La ceea ce faci tu, ești cel mai bun.
Pentru numele lui Dumnezeul, Michael, ai ceva ce vrea toată lumea.
Ai o specializare.
Ai un loc numai al tău. Ai un domeniu doar al tău.
Iar dacă e vorba de nostalgie...
"să mă fi văzut când eram procuror districtual în Queens"...
dă-mi voie să-ți dau un sfat important. Uită de ea.
Slavă Domnului că nu ești atât de bun pe cât îți amintești,
pentru că am văzut și asta întâmplându-se.
Dar nu am venit aici pentru sfaturi, nu?
Atunci despre ce e vorba?
Dacă nu-ți dau împrumutul nu ne ajuți cu Arthur?
- Nu am spus niciodată asta. - Nu?
Poate că trebuia s-o faci.
Nu știu cum te vei ocupa de asta, dar asta e ca un cancer.
E vorba de ceva ce trebuie rezolvat rapid, altfel...
totul va deveni vulnerabil. Totul.
- Ce vrei să-mi spui? - Că mă bazez pe tine.
Spun că, pe vremea asta, săptămâna viitoare, Arthur vă fi sub control...
iar celor cărora va trebui, li se va aminti de valoarea ta incontestabilă.
Doamne, Marty...
Hei...
De când ai devenit așa de delicat?
Sunt în întârziere.
De ce nu-l suni pe unchiul Gene, să-i rogi pe polițiști să te ajute?
Nu e genul de problemă de care să se ocupe ei.
- Cât timp vom mai face asta? - Nu știu.
Dacă se întoarce să-și ia mașina,
vrei să mă suni la numărul ăsta, să mă anunți?
- Mulțumesc mult. Rămân dator. - Cu plăcere.
Dacă nu vrei să mergem la film, de ce nu spui?
- Poftim? - Vreau să merg acasă.
Haide, Henry.
Așteaptă puțin.
Rămâi în mașină și încuie ușile.
Așteaptă.
Michael, m-ai speriat.
- Ai de făcut ceva livrări? - Nu, nu, nu.
E foarte amuzant. Nu, nu e vorba de așa ceva.
Poftim, ia una. Te rog. E caldă.
E cea mai bună pâine pe care am gustat-o vreodată.
Deci bine ai venit acasă.
Știu, hotelul... îmi pare rău.
Începusem să mă simt puțin cam copleșit.
- Dar te simți mai bine acum? - Da.
Mult mai bine.
Dar nu îndeajuns de bine încât să mă suni.
Am încercat să-mi pun ordine în gânduri...
înainte să te sun. Asta am făcut.
Și cum a mers?
Bine. Foarte bine. Doar că...
Doar că trebuie să-mi fac gândurile să fie mai precise. Ăsta...
Ăsta e țelul meu.
Oricât de bine te-ai simți, știi unde se va ajunge.
Nu, te înșeli.
Ceea ce mă face să mă simt bine e că nu știu unde se va ajunge.
Cum să-ți vorbesc Arthur, ca să mă înțelegi?
Ca unui copil, ca unui nebun, ca și cum totul ar fi în regulă?
Care e secretul? Pentru că trebuie să mă înțelegi.
- Păi, am înțeles tot. - Atunci înțelege asta.
Ai nevoie de ajutor.
Înainte ca asta să ajungă prea departe, ai nevoie de ajutor.
Ai șanse foarte mari aici să obții ce vrei.
Dacă îți ții hainele pe tine, poți să faci aproape tot ce vrei.
Dacă vrei să te retragi, te poți retrage. Dacă vrei o pâine mare, mergi cu Dumnezeu.
Există un singur răspuns greșit la toate astea...
și tu pe acesta l-ai ales.
- Am spus că-mi pare rău. - Crezi c-a fost bine ce ai făcut la hotel?
Dacă vei continua să faci presiuni în cazul ăsta te vor lichida.
- Nu știu despre ce vorbești. - Te-am acoperit în fața lor.
Le-am spus că totul e în regulă. Tu ești bine. Totul va fi în regulă.
Trebuie să îndrug povestea asta genială tuturor care vor să asculte.
Apoi, mă trezesc în dimineața asta, și aud că o suni pe fata aia din Wisconsin...
și că îți bagi nasul prin documente și Dumnezeu mai știe prin ce.
- Cum poți să știi asta? - Îți vor lua totul.
Nu vei mai fi partener la firmă.
Îți vor retrage licența de a mai practica avocatura.
- De unde știi că am sunat-o pe Anna? - Marty mi-a spus. Negi?
- De unde naiba știe el asta? - Nu știu. Nu-mi pasă.
- Îmi ascultați telefonul. - Doamne, Arthur!
Atunci explică-mi cum de știe Marty!
Dacă fugărești o fată printr-o parcare cu scula atârnându-ți pe-afară...
Crezi că după ce ți-a închis telefonul nu și-a sunat imediat avocatul?
N-ar face asta, știu sigur.
Serios? Crezi că judecata ta este cea mai bună acuma?
Își aruncă toate cărțile pe masă.
Trebuie să te oprești și să te gândești bine.
O să te ajut eu să te gândești bine.
O să găsesc pe cineva care să te ajute să te gândești bine.
Nu face asta. Le ușurezi situația.
Michael, eu țin foarte mult la tine.
Duci o viață foarte bogată și interesantă, dar ești "gunoier", nu avocat.
Dacă intenția ta era să mă faci să-mi asum obligația...
trebuia să mă fi ținut în Wisconsin, unde raportul arestării, caseta video și...
relatările martorilor despre comportamentul meu necuvenit...
ar fi avut relevanță jurisdicțională.
Eu nu am dosar penal în statul New York.
Iar singurul criteriu determinant pentru încarcerarea involuntară este pericolul.
Este acuzatul un pericol pentru el însuși sau pentru alții?
Crezi că te poți pune cu așa ceva?
Mult succes și D-zeu să te binecuvânteze. Dar atât îți spun,
ultimul loc în care vrei să mă vezi e sala de judecată!
Nu eu sunt dușmanul.
Atunci cine ești?
Noi găsim sămânța...
Dăm pământului o formă...
Grăbim recolta...
Hrănim planeta...
Noi găsim sămânța...
Dăm pământului o formă...
Grăbim recolta...
Hrănim planeta...
Ce naiba face?
Noi găsim sămânța...
Ați sunat la căsuța vocală a lui Arthur Edens de la Kenner, Bach & Ledeen.
Vă rog să lăsați mesajul după semnalul sonor.
Da!
Iată-ne pe toți împreună! Ascultă toată lumea?
Pentru că ăsta e momentul mult așteptat, un document foarte important.
Așa că hai să auzim niște aplauze paranoice și maligne...
pentru Memorandumul intern de Cercetare al United Northfield
despre Culcitate, numărul 229,
19 iunie 1991.
Concluzie:
creșterea neanticipată a cotei de piață a Culcitate...
în fermele mici și în climatele mai reci necesită
o analiză imediată a raportului cost-beneficii.
Ați vrea un mic sfat juridic?
Nu lăsați niciodată un om de știință să folosească cuvintele "neanticipat"...
și "imediat" în aceeași propoziție.
Bine? Bine.
Studiile interne de pe teren au indicat...
că fermele mici sezoniere care depind de apă din fântâni pentru consumul uman...
prezintă riscul de contaminare cu o concentrație de particule toxice...
la un nivel destul de semnificativ încât
să provoace leziuni grave la nivelul țesuturilor umane.
Asta e o metodă mai lungă de a vă spune...
că nici măcar nu trebuie să ieși din casă ca să fii omorât de produsul nostru.
O să-l pompam noi în chiuveta bucătăriei tale.
- Marele avantaj pe piață al lui Culcitate... - Dă-mi telefonul.
e că e insipid și incolor și nu se depune...
are potențialul de a ascunde și a intensifica...
aceste potențiale expuneri letale.
Îmi place la nebunie!
Nu numai că e un produs nemaipomenit...
ci este un sistem superb de îmbolnăvire de cancer.
Modificările capitale aduse produsului Culcitate...
adăugarea unui detector de molecule cum ar fi un odorizant sau un colorant...
ar necesita o modificare radicală a procesului de fabricare al Culcitate.
Aceste costuri, deși par semnificative...
nu au fost rezumate aici.
Ceea ce, în mare, în traducere, înseamnă
că va costa o avere pentru a ne întoarce,
iar eu sunt doar un tâmpit dintr-un laborator...
așa că s-ar putea, vă rog, să ia altcineva decizia?
În mod clar, publicarea acestor documente de cercetare interne...
ar compromite marketingul eficient al Culcitate...
și trebuiesc ținute sub protecția de încredere...
a limbajului secret de lucru din United Northfield.
Nu aveți nevoie de mine ca să vă dați seama ce înseamnă asta.
La revedere.
- Pare să știe că-l urmărim. - Da.
Trebuie să rezolvi problema asta.
- S-o rezolv? - Exact.
Cam asta e întrebarea mea.
Care sunt opțiunile pe care le avem
în aceste condiții?
Vorbești despre documente? Despre date? Eu nu...
Mă întrebam dacă nu cumva sunt și alte opțiuni.
Adică ceva la care nu m-am gândit deja.
Ne ocupăm de problemă pe toate planurile.
Bine. Înțeleg asta. Serios.
Iar în legătură cu materialele, cu documentele, eu nu sunt avocat.
Încercăm... facem tot ce putem.
Sau cealaltă cale?
Asta e cealaltă cale.
- Poate vrei să-l implici pe Donny în asta. - Nu.
Asta n-are legătură cu el. E ocupat. N-are nicio legătură cu Don.
Crezi că se poate face?
Da, avem ceva idei bune. Dacă ne spui să acționăm, noi acționăm.
Dacă ideile nu sunt așa de bune ne retragem și regândim planul.
Bine.
Bine, adică înțelegi, sau bine, adică să acționăm?
Ai 1 an? Ai 2 ani? Ai 3 ani?
Ai 4 ani? Ai 5 ani? Ai 6 ani?
- Ai 7 ani? Ai 8 ani? Ai 9 ani? - Terminați...
Terminați, am zis. Hei!
Terminați.
Hai, tată, pune-ți o dorință.
Dacă aș primi ce-mi doresc, m-ar omorî.
Ești un maniac... Incredibil.
Mă ajuți, Eddie? Ce zici?
Bine, Eddie.
Nu l-am făcut eu, așa că dacă aveți plângeri...
La mulți ani!
Ai timp pentru tort?
Da, da, o să iau o felie pe drum.
Intri în tură?
- Da. Deja am întârziat. - La naiba.
Nu plecați amândoi, nu?
Am o problemă.
- Nu poți să rămâi? - Doar și tu pleci.
- Da. Eu intru în tură. - La fel și eu.
Haide, omule, n-ai mai fost pe-aici de luni de zile.
Dacă pleci acum, Mickey, Henry rămâne aici.
Bun. Poți să-l duci tu acasă.
Rămâi doar o oră.
Fetele au pregătit toate astea.
O să adoarmă până te întorci tu.
Timmy m-a sunat.
Îi e frică să vorbească cu tine.
Așa și trebuie.
- Nu-i așa de rău, nu? - Asta ți-a spus el?
Copiii își ies din minți.
Socrii își ies din minți.
Pammy nu se mai poate opri din plâns.
- De ce? Doar i-a luat înapoi. - Și ce? Să-i dau naibii pe ea și pe copii?
Nu, dă-l naibii pe Timmy. Nimic nu e închis, da?
Am vândut totul și tot n-avem bani destui,
așa că nu-mi vorbi mie despre Pammy și copii.
Sunt plin până peste cap.
Dacă era după tine, umblai cu transportul în comun.
E bolnav, da?
- E bolnav. E vorba de o boală. - Ce perspectivă nouă de analizat.
Multă lume clachează când dă de greu.
Te referi la mine?
Cât de des te văd? De unde să știu ce pui la cale?
N-am mai pariat de peste un an.
N-am mai jucat cărți de 10 luni.
Eu am mizat pe Barou. Am pariat pe Timmy și m-a scos din joc.
Asta era marele meu pariu, da?
Mi-am pariat banii de retragere și i-am pierdut și merg în patru labe acum.
Bine. Bine.
Calmează-te, te-am auzit.
Și eu aș fi nervos.
Mai rămâi puțin, da?
- Bine? - Bine.
Gata? Și... ridică.
Gata.
Șterge.
Fă-o acum.
Am reușit.
Gata, l-am găsit. Ăsta e numărul lui.
Dr. Mullien. Poate ai mai mult noroc.
Bine. Imediat ce o să am ocazia.
E Medicaid. Ne învârtesc în cerc cu treaba asta.
Pot să fac rost de întreg dosarul dacă vrei.
Lasă-l să plece, Steph. Are întâlnire.
Am întâlnire cu o avocată maniacă.
- Ia-ți o noapte liberă, Mickey. - Arăți obosit.
- Sunt bine. Ne vedem curând. - Să fii cuminte.
- În regulă. Pa. - Pa, Hen.
- Pa, Pop. - Pa.
- Unchiule Timmy, salut! - Ce mai faci, Henry?
Henry, urcă în mașină.
Mă bucur să te văd, Hen.
- Ce vrei? - M-am abținut vreo 8 zile.
M-am întors la întâlniri. Vroiam să știi.
În fața copilului?
Mickey, te rog. Știu cât rău am făcut, îți jur.
Nu știu cum să mă revanșez, numai la asta mă gândesc.
Ce să fac? Nu știu ce să fac.
Adu-i înapoi cauciucurile lui Stephanie.
- Plânge? - Nu știu.
Din cauza drogurilor, nu?
Din cauza asta și a tuturor celorlalte.
Ce e?
Știi, unchiul Timmy...
nici în ziua lui cea mai bună nu e atât de puternic ca tine.
Și nu vorbesc despre plâns sau droguri, sau altceva.
Vorbesc despre suflet, în sufletul lui. Mă înțelegi?
Și toate prostiile astea fermecătoare cu Tim cel mare și unchiul... prostii.
Știu că-l iubești și știu de ce.
Dar când îl vezi în starea asta...
nu trebuie să-ți faci griji. Pentru că nu va fi la fel și pentru tine.
N-o să fii unul din oamenii ăștia care trec prin viață...
întrebându-se de ce tot pică rahatu' din cer în jurul lor.
Știu asta. O știu!
Bine?
O văd de fiecare dată când mă uit la tine. O văd chiar acum.
Nu știu de unde o ai, dar o ai.
Bine?
Alo?
Vecinii au trecut pe acolo. Vor să renoveze apartamentul.
Au avut inundație de la apa din baia lui până la ei în apartament.
Ușa de la intrare, ieșirea de incendiu, totul era încuiat destul de bine.
Oamenii noștri au avut nevoie de 10 minute. Au trebuit să dărâme totul.
Erau pastile peste tot în casa lui.
Numai priveliștea în sine îndemna destul de mult la sinucidere.
Și am vorbit cu câțiva din partenerii tăi...
care au făcut cercetări în legătură cu ce a zis el.
- A lăsat vreo scrisoare? - Nu, au căutat.
Ar putea fi un accident sau a vrut să scrie o scrisoare și n-a mai apucat.
Pot să intru acolo?
În casa lui? Acum nu. E sigilată.
Până nu se ridică sigiliile, totul e ca și înghețat.
Am încercat să dăm de fiica lui.
Cred că e plecată prin Europa. Dar trebuie să se întoarcă.
Sau M.E. trebuie să vină pentru raportul toxicologic.
Cel puțin câteva săptămâni trebuie să rămână așa.
Îmi pare rău.
Desigur.
Bine.
Îl știu pe fratele tău. Soția mea lucrează un cunoscut în Queens.
O să-l salut din partea ta.
Dacă intervine ceva, te contactez eu.
Bine. Îți mulțumesc.
Îmi pare rău pentru pierderea asta.
- Michael. - Jeff.
E foarte greu.
Într-adevăr. E aici?
Ticălosul naibii!
Ce chestie...
- Stai așa. - Nici măcar nu știu...
- Îmi pare rău. - Da. Bine.
Nici măcar n-am avut ocazia să mai vorbesc cu el.
Nebunul naibii!
Ce pierdere! Oare ce-o fi fost în mintea lui?
Marty? Trebuie să rezolv asta.
Du-te.
Ești bine?
Da, sunt bine.
Hai să-ți iau ceva de băut.
Îmi tot reamintesc discuțiile cu el. Oare l-am presat prea tare?
În niciun caz.
N-am reușit să-l fac să cedeze.
Crezi că l-ai speriat de moarte? Fii serios. Omul era ca un taur.
- Nicio șansă. - Atunci de ce a cedat? De ce...?
Trebuie să fi fost un accident.
Nu, nu. Fără să lase o scrisoare?
Fii serios, omu' nici nu se ușura fără să lase un bilet.
Sigur e un accident.
Nu înțeleg. Nu înțeleg nici asta...
Într-o clipă e plin de energie, gata să cucerească lumea...
și 12 ore mai târziu înghite un pumn de pastile. De ce?
De ce?
Pentru că oamenii sunt de neînțeles. "De ce?"
Îl știu pe Arthur de 30 de ani.
Au fost ani buni.
Și ceea ce simt acum, sincer să fiu,
nici măcar nu pot să spun, atât de groaznic e.
Poți s-o spui.
Am avut noroc.
Am avut, nu-i așa?
Marty? Trebuie să mergem la birou.
- Au acceptat? - În principiu.
Don Jeffries vrea să vorbească cu noi la telefon peste jumătate de oră.
Am încercat să-i explic despre Arthur, dar nu sunt prea înțelegători în momentul ăsta.
Ia stai așa, U/North cade la o înțelegere?
Dacă văd o oportunitate, vor s-o încerce. E spectacolul lor, ce putem noi să facem?
Ai făcut tot ce-ai putut, Michael, cu toții am făcut.
E...
E tot ce avem.
- Vrei să te duc cu mașina? - Nu, mulțumesc, e în regulă.
Alo?
Alo? O caut pe Anna Kysersun.
Cine e la telefon?
Michael Clayton. Sunt un avocat din New York.
Am numărul tău de la Arthur.
- Ai ceva tupeu. - Poftim?
Ai adus-o tocmai până în New York și apoi ai lăsat-o la aeroport?
Nu e vorba de o persoană emancipată...
ci de o fată care nu s-a îndepărtat niciodată de casă mai mult de Milwaukee.
- Stai puțin. Așteaptă. - Nu, tu să aștepți.
Mâine se întoarce acasă și după ce se întoarce, dacă mai suni aici vreodată...
Vrei să zici că e în New York chiar acum?
E vorba de o tânără, m-ai auzit?
E în oraș chiar acum?
Ce fel de oameni sunteți voi?
Ascultă. Rămâi la telefon numai o secundă.
Anna?
Sunt Michael Clayton, un prieten de-al lui Arthur.
Am vorbit cu sora ta. Ea mi-a spus că ești aici.
Te rog să deschizi ușa, Anna.
La ce te gândești?
Nu știu. Voi supraveghea ușa.
Tu verifică-i mașina. Hai să aflăm ceva detalii.
Nu a vrut să-mi spună despre ce e vorba exact.
A spus doar că va veni să mă ia când voi ajunge aici...
că o să-mi arate, iar eu o să mă conving...
că era ceva care ar fi dus la câștigarea cazului.
Chiar și în dimineața asta...
m-am gândit:
"Bun, dacă ajung la aeroport și biletul nu e acolo, atunci o să știu."
"Ești o proastă și te poți duce acasă acum."
Dar era acolo și a plătit vreo 800 de dolari...
pentru un bilet la clasa întâi.
Așa că...
m-am urcat în avion.
L-am crezut.
Crezi că poate era dezamăgit în vreun fel?
Să zicem că el știa că ai spus și altcuiva despre toate astea...
și poate, într-un mod nebunesc, era dezamăgit de acest lucru?
- Dar n-am făcut-o. - Trebuie să mai fi spus și altcuiva.
Nu.
M-a pus să promit.
N-ai mai spus nimănui altcuiva despre asta? Nici măcar unei singure persoane?
Nu.
Chiar era nebun, nu?
- Știi ceva despre asta? - Ia dă-mi să văd.
- Știi ce e? - Da.
Ai spus o favoare. Aia e mai mult decât o favoare.
N-o să știe nimeni de unde e.
- Chiar atât de țicnit ești? - Despre ce vorbești?
Cine a cerut asta? E un restaurant, nu?
E al unuia dintre tipii ăia... "Dă-mi o dovadă"?
Chiar vrei să știi?
E din ce în ce mai bine.
Ce facem?
Stai pe loc!
Nu mișca, nenorocitule!
- E-n regulă. Sunt un prieten! - Mâinile sus!
Ridică mâinile sus, acum!
- Ce ai în mână? - O carte.
Dă-i drumul! Acum!
- Întoarce-te. Încet. - Bine. E-n regulă.
- Cine mai e aici? - Nimeni.
- Am întrebat cine mai e aici. - Nu mai e nimeni aici!
Ia vezi acolo.
Îți zbor creierii dacă te miști.
Acum idiotul și cu soția lui o să-mi facă unitatea de tot rahatul.
- Mi-am pus boașele la bătaie pentru asta. - Îmi pare rău, Gene, știi bine.
"N-o să știe nimeni că sunt și eu la mijloc."
Știi ce se întâmplă dacă nu îngropăm asta? Că eu ți-am dat...
E de rău, știu asta!
Mai am 18 luni până la aniversarea a 20 de ani de activitate.
Mi-ai pus pensia în primejdie.
- Ți-ai impus punctul de vedere. - Nu e un punct de vedere!
- Cine a sunat la poliție? - Poftim?
Clădirea era goală, am umblat în liniște și nu am stat prea mult.
Cine a anunțat? Are vreun pic de logică pentru tine?
Nu s-a întâmplat nimic.
Toți polițiștii ăștia cred că tu ești avocat.
Și i-ai făcut pe toți avocații să creadă că ești un fel de polițist.
I-ai păcălit pe toți, nu? Pe toți în afară de tine.
Știi foarte bine ce ești.
Am încercat să vă sunăm de vreo șase ori.
Dar cred că e stricat robotul sau ceva de genul ăsta.
Am făcut tot ce-am putut.
CONVOACĂ ȘI CUCEREȘTE
Am rămas fără coperți roșii... Mai aveam doar vreo 2.000 pe stoc...
așa că le-am făcut pe celelalte 1.000 albastre.
E totul în regulă?
Da, e-n regulă.
Aveți vreo dubă sau ceva de genul ăsta, pentru că am 25 de cutii acolo în spate?
Fă-mi o favoare. Păstrează-le bine.
O să vin să le iau săptămâna viitoare. Da?
- Serios? Mersi, omule. - Da.
Alo?
Don, duceți-vă înainte, vă prind eu din urmă.
Poftim?
Îl cunoști pe Michael Clayton?
Da, de ce?
Avem o problemă.
Au dat de tine?
- Cine? - Marty. Nu cred că a plecat.
Marty...
Nu-ți merge telefonul. Se întâmplă prea multe lucruri ca să nu-ți meargă telefonul.
- Am nevoie de un minut. - Deja suntem în întârziere...
N-am apucat să terminăm aseară.
Ai închis localul? Arăți ca naiba.
- Nu, am plecat imediat după tine. - Dacă spui tu...
Am stat aici toată noaptea. Vrem să facem un anunț.
Jean, am nevoie de chestia aia... Plicul.
Te-am vrut pe tine, dar nu te-am găsit. A trebuit să dau drumul.
I-am pus pe Bob și pe Kim, probabil am greșit.
Se vor ocupa să organizeze o ceremonie funerară până la sfârșitul săptămânii.
Le-am spus să te sune dacă au nevoie de ajutor.
Nu, nu, celălalt.
Ți-am scris un cec azi dimineață.
Sunt și niște obligații. Iar Barry...
Nu pot ocoli asta... Barry va trebui să fie și el implicat.
Și dacă Arthur dăduse de ceva?
Ce vrei să spui? De ce anume?
U/North. Dacă nu era nebun? Dacă avea dreptate?
Dreptate despre ce? Că suntem de partea greșită?
Partea greșită, modul greșit, totul.
Asta-i o noutate? Cazul ăsta era dubios din prima zi.
Trebuie să-ți spun cum plătim chiria?
Oare ce-ar fi făcut?
Ce-ar fi făcut dacă el ar fi făcut totul public?
Ce ar fi făcut? Ești idiot? O fac chiar acum.
Dacă nu perfectăm înțelegerea în următoarele 24 de ore...
o să rețină 9 milioane de dolari din taxe.
Apoi vor scoate filmarea cu Arthur dansând în Milwaukee...
și ne vor da în judecată pentru malpraxis,
doar că nu va fi nimic de câștigat deoarece până atunci fuziunea de la Londra va eșua,
iar noi o să ne vindem și mobila.
Ai aici 80.
Poți considera asta un bonus.
Ai un contract pe 3 ani, cu sumele actuale.
Presupunând că lucrurile vor ieși bine.
Faci asta acum?
Uite, am fost de acord cu asta, da? Dar există niște reguli.
Dacă vrei contractul, vei semna un contract de confidențialitate.
Va fi conceput beton și va fi retroactiv.
Pentru că Marty e prea drăguț să o spună...
dar, cu tot ce știi despre locul ăsta,
despre clienți și despre cei care lucrează aici...
e puțin ciudat când vii și ceri 80.000.
Dacă vroiam să dau jos pe cineva, Barry, aș fi venit direct la tine...
și n-aș fi venit pentru 80 de mii. A fost ideea lui sau a ta?
- Dacă greșesc, îmi cer scuze. - Greșești al naibii de mult.
Ia vezi...
Ajunge, amândoi, ați înțeles?
El e un ticălos, dar știe asta.
Iar tu trebuie să respecți un contract, bine?
Toată lumea e fericită?
- A venit Don Jeffries. - Venim acum.
Sună-l pe Bob Nast, vezi dacă are nevoie de ceva ajutor cu chestia asta.
Cu plăcere.
Ai spus 12, aici sunt 75.
Nu te bucura acum prea tare. Vrei să bei ceva?
Nu. Muncesc.
Deci suntem chit. Fără ranchiună.
Îți făceai doar datoria.
Exact.
Ai grijă de tine, Gabe.
Michael...
Nu plusez.
- Nu plusez. - Plusez jumătate. 200.
200 și merg.
Și ce s-a mai întâmplat cu barul?
Vroiai neapărat să fii vedetă, nu?
Ce faci? De-abia ai venit.
Tipul joacă 9 mâini și pleacă.
Te-am speriat eu? Ce-am făcut? Te-am speriat cumva?
Ieși.
Ieși acum din mașină.
- Walter? - Michael...
Michael, slavă Domnului că am dat de tine.
Mai ai opt...
șase, cinci...
patru, trei...
Ieși din mașină.
- Spune-i să stea lângă telefon. - Bine, dar te ocupi de asta, da?
M-a văzut?
Continuă să mergi.
Bine. Dar m-a văzut?
Continuă să mergi, se îndreaptă spre mașină.
Le spun doar că te ocupi tu și revin cu detalii, bine?
- Peste vreo două minute. - Voi fi în mașină.
N-am terminat. A intrat, dar nu știu.
Începe să se piardă. Am semnal, e undeva pe aproape, dar...
Trebuie să amplificăm semnalul.
- Nu știu ce v-a promis Walter... - "Un specialist miraculos"...
Așa a spus Walter, acum 20 de minute, la telefon.
Citez ce a spus el, da?
"Stai liniștit, îți trimit un făcător de minuni."
- S-a exprimat greșit. - Cu ce anume?
Că ești un "reparator", sau că nu ești bun la asta?
Haide, avem semnal.
- Nu e nimic pe-aici. - Ce naiba face?
Poate s-a rătăcit.
Stai puțin. El e.
Era singur, nu?
- Da, așa cred. - Hotărăște-te. Da sau nu?
Trebuie să întoarcem.
Spune-mi.
Se pierde.
Cred că stăm bine. Continuă să mergi.
A cotit-o, cumva.
- Unde? - A luat-o...
- A luat-o la stânga. - Nu e nimic la stânga.
- Spre est, sud-est. - Ce, acum l-am pierdut?
- Sau aparatul e stricat. - Stai așa.
- Trebuie să ne întoarcem. - Adică? Până unde?
700 de metri în față. Mergi, hai.
Arată că ne apropiem. Dar aici e vestul. Nu poate fi vestul.
Semnalul sau aparatul?
- Ambele arată asta. - La naiba.
Dă-mi telefonul tău.
Semnalul e bun.
Ce e?
Îți mulțumesc, Mickey.
Doar scoate-mă de aici.
Uite, am nevoie de o listă a ședințelor, cât mai repede, până joi cel târziu.
Și cred că ar trebui să avem și pe cineva din grupul acționarilor acolo.
Poate pe McDonnell...
- Da? - Ai auzit?
- Da, da. Au închis U/North. - Nu, despre Michael Clayton.
Ce?
O bombă în mașină. La granița statului. Azi dimineață. A fost ucis.
Cum?
Fir-ar să fie!
A fost și continuă să fie poziția U/North...
că acest proces este fără temei și fără vreo valoare.
Refuzul nostru de a negocia s-a ancorat de această credință...
și a fost întărit de reclamanți, care au cerut o înțelegere...
de peste 3 miliarde de dolari.
Motivul pentru care ne aflăm cu toții azi aici...
e că mai multe elemente-cheie din proces s-au schimbat.
Cu toții aveți un pachet de propuneri tentante...
care schițează detaliile. Dar ideea de bază e următoarea.
În decursul ultimelor luni am aflat că...
reclamanții devin nerăbdători...
și erau într-un proces de revizuire a sumelor din înțelegere.
Am mai aflat, de asemenea...
că onorariile avocaților reclamanților erau undeva în jur de 32%...
aproape 400 de milioane de dolari...
Apoi, onorariile lor au scăzut la 24%.
Deci știam că urmau să treacă printr-o perioadă...
fără motivație.
La final...
echipa noastră de finanțe ne-a informat că a calculat...
impozitul pe venit
și că dacă am face o înțelegere de până la 600 de milioane de dolari...
în acest an fiscal...
plata se va face, practic, singură.
Dosarul pe care-l aveți în față reprezintă, după părerea mea...
cea mai bună poziție pe care compania ar putea-o lua în condițiile de față.
Și, ca director al consiliului...
recomand ca această propunere să fie acceptată.
Mulțumim, Karen. Lasă-ne doar câteva minute să discutăm.
Bineînțeles. Voi fi afară.
Ei bine...
Cum a mers înăuntru?
Destul de înspăimântător, nu-i așa?
L-ai văzut pe Arthur? Era pe-aici, pe undeva.
Glumesc, liniștește-te.
Ai un exemplar din asta? E un memorandum fantastic.
Vechi dar bun.
Ți-am cam dat palpitații, nu-i așa?
Nu știu ce naiba crezi că faci.
Tu ce crezi că fac?
Procesul s-a terminat, avem o înțelegere.
Orice ai avea acolo nu mai contează acum.
Crezi? Ai înțeles greșit. Parcă aveai o propunere tentantă.
Nu mi-am dat seama că tu ai semnat toate cecurile alea.
Ce naiba? Am vreo 1.000 din astea. Ce naiba să fac cu ele?
Îl sun pe Marty.
Bun, bun, sună-l. E chiar un loc bun de unde să începem.
Hai să aflăm cine i-a spus că Arthur a sunat-o pe Anna Kysersun.
Hai să aflăm cine a pus telefoanele alea sub ascultare.
Memorandumul ăsta, chiar dacă e autentic, lucru de care mă îndoiesc...
- Știu ce i-ați făcut lui Arthur. - E protejat. Aparține U/North.
- Știu că l-ați omorât. - E confidențialitatea avocat-client.
Vezi tu? Nu așa se procedează în situația asta, Karen.
Pentru o persoană așa de inteligentă ești pierdută rău de tot, nu-i așa?
Această conversație s-a terminat.
Eu nu sunt tipul pe care-l omori, sunt cel pe care-l cumperi.
Ești atât de oarbă încât nu vezi ce sunt eu de fapt?
Sunt partea cea mai ușoară a întregii tale probleme iar tu vrei să mă omori?
Nu știi ce sunt eu? Sunt un "reparator", sunt un gunoier.
Mă ocup de orice, de la jaf armat asupra soțiilor până la mituirea de congresmeni...
iar tu vrei să mă omori?
Ce anume vrei, Karen? Haide, spune-mi.
Vrei un permis de port-armă? Vrei să ajungi la o înțelegere?
L-am vândut pe Arthur pentru 80.000 și un contract pe 3 ani, iar tu vrei să mă omori?
Ce vrei?
Ce vreau?
Vreau mai mult.
Vreau să ies.
Iar cu asta, vreau totul.
Ai vreun număr?
Zece e numărul.
Zece? Zece ce?
Zece milioane?
De unde crezi că pot scoate eu 10 milioane de dolari?
Știi ce e grozav în tot raportul ăsta?
L-ai citit până la sfârșit să vezi cine l-a semnat?
Hai să intrăm la cei din consiliu și să-l întrebăm pe Don Jeffries...
dacă vrea să facă chetă pentru o cauză nobilă.
Asta va trebui să fie o conversație mai lungă...
și va trebui să aibă loc altundeva.
Unde? În mașina mea?
Bine.
Am să-ți ușurez treaba. Hai să spunem cinci.
Cinci și uit despre Arthur.
Cinci e mai ușor. Așa mai putem discuta.
Bine. Atunci celelalte cinci sunt pentru a uita de cei 468 de oameni...
pe care tu i-ai omorât cu pesticidul tău.
Dă-mi voie să termin ședința asta. O să vorbesc cu Don...
Arăt ca și cum m-aș târgui cu tine?
Karen?
- O secundă. - E totul în regulă?
Da.
10 milioane. În banca pe care o aleg eu. Off shore. Imediat.
- Da. - Spune-o!
10 milioane de dolari, în contul tău, când se termină ședința.
- Karen, toată lumea așteaptă. - Vin, Don.
Deci avem o înțelegere.
Ești complet terminată.
Ce?
- Ești terminată. - Ce vrei să spui?
- Ia ghicește. - E vreo problemă?
- Nu înțeleg. - Stai să fac și o poză dacă tot sunt aici.
- Nu vrei banii? - Nu, ține-i tu, îți vor trebui.
Te deranjează omul ăsta?
Te deranjez?
Karen, întregul consiliu te așteaptă acolo. Ce se întâmplă? Tu cine ești?
Sunt Shiva, zeul morții.
Ron! Ronny, am nevoie de cei de la pază, imediat.
Da, uitați-l.
Omul ăla, opriți-l. Țineți-l.
- Ce faceți? - Suntem de la poliția din New York.
Veniți cu noi și vă vom explica totul.
Vedeți dacă are nevoie de îngrijire medicală.
Voi intrați în sală. Nu pleacă nimeni.
Păziți toate ieșirile.
Vreți să-mi explicați ce se întâmplă aici?
Ai înregistrat totul?
Da, totul.
- Ești în regulă? - Da. Îmi trebuie doar o gură de aer.
Bineînțeles.
Stai pe-aproape, da?
Bine.
Unde mergem?
Du-mă unde vrei tu de 50 de dolari.
Doar condu.
Resincronizare CODYBOSS1969
Traducerea și adaptarea: alin022, veverița_bc & VocaTeam b.v. @ titrări.ro